De store mediene har under hele pandemien vært pådrivere med å spre frykt i befolkningen med store krigsoverskrifter og kontinuerlige og repeterende budskap om smittetall og dødsfall. Disse mediene har blitt talerør for myndighetenes koronapolitikk og har i liten grad klart å stille noen kritiske spørsmål til politikerne eller formidle et nyansert bilde av situasjonen.
Som en konsekvens av den ensidige informasjonsformidlingen har det vokst frem et uttall uavhengige medier som i større grad evner å være kritiske og formidle nyheter og artikler som gir ny innsikt.
Det har blitt formidlet en svært ensidig virkelighetsforståelse av pandemien i norsk presse som har vært preget av skremsel som i stor grad bidratt til å forme befolkningens oppfatning av situasjonen og som har preget mange mennesker og innvirket negativt på mellommenneskelige relasjoner.
Denne mangelfulle informasjonsformidlingen har dermed i stor grad fratatt den enkelte borger muligheten til å danne seg en rasjonell og faktabasert forståelse av situasjonen.
Denne massive påvirkningen fra mediene og et sterkt sosialt press har bidratt til at mer enn 90% av innbyggere i Norge har latt seg overtalte til å la seg vaksinere med en ikke ferdig uttestet vaksine med en høyst usikker bivirkningsprofil, samtidig som vi vet at sjansene for å bli alvorlig syk eller dø er svært minimale for ellers friske personer.
Man må kunne spørre seg om avgjørelsene om å la seg vaksinere har vært basert på et solid faktagrunnlag og risikovurdering eller har de vært preget av den frykten som har blitt spredt i mediene?
Vi har kommet dit i dag at media og journalister ser ut til å ha endret sitt samfunnsoppdrag som tidligere var å granske makthaverne og deres påstander og handlinger på vegne av innbyggerne til nå i stor grad i stedet granske innbyggerne på vegne av makthaverne og fungerer nå nærmest som et propagandaapparat for den skremsel og de meninger som fremmer myndighetenes og farmasøytiske multinasjonale selskapers agenda og interesser.
Her er lenker til noen uavhengige medier som med små økonomiske midler gjør et viktig bidrag med å informere befolkningen med kritisk journalistikk.
Hemali - Helse, Mat & Livsstil
Noen utenlandske medier:
Vi mener norsklektor Viktor Hansen på en god måte beskriver hvordan pressen har agert under pandemien. Han har skrevet to kronikker om dette på nettstedet Journalisten
Utdrag: "Mens Norge gjenåpnes, fortsetter pressen å skremme befolkningen. Under koronasituasjonen har pressen ellers vært for ukritisk til myndighetenes tiltaksiver og fått radikale tiltak til å virke moderate. Vi trenger en diskusjon om pressens rolle under koronasituasjonen.
Først nå når myndighetene mener viruset er mindre farlig fordi mange er vaksinert, våkner mange medier og blir kritiske. Hvorfor var ikke pressen like kritisk da myndighetene stadig presenterte tiltakspakker?
Våre folkevalgte skal alltid se på helheten i det de vedtar. De skal veie fordeler og ulemper ved ulike tiltak opp mot hverandre. Pressen burde følt seg forpliktet til å spørre om disse avveiningene også tidligere. Hvilke negative konsekvenser var forventet som resultat av de tiltakene som ble innført? Hvilke avveininger ble foretatt? Hva visste vi allerede fra forskningen?
Hva er årsaken til at pressen kjører så mange saker som er egnet til å skremme befolkningen? Skal ikke pressen forsøke å gi oss nøytral og nøktern informasjon?"
Les mer her.
Vi må respektere at noen ikke tar vaksinen, og heller rette blikket mot myndighetenes vurderinger.
Et utdrag: "De påtrengende spørsmålene må stilles mens vi står i situasjonen. Derfor etterlyste jeg i et debatt-innlegg hos Journalisten 10. september en debatt om pressens rolle under koronasituasjonen. Men den grunnleggende debatten uteblir, og pressen har i hovedsak fortsatt å støtte opp om myndighetenes faglig omstridte vurderinger. Konsekvensen er at myndighetene får ture fram som før med en lojal presse i ryggen.
Nesten to år ut i pandemien har vi fortsatt ikke fått presentert noen form for nytte-kostnadsanalyse selv om den skal ligge til grunn for alle offentlige tiltak. Når skal pressen etterlyse den? Da vi på tampen av fjoråret fikk en ny og mer smittsom mutasjon til landet, fikk vi også konsekvensen av en myndighetslojal presse: For det var forutsett at dette ville skje. Hvorfor etterlyste ikke pressen planer for denne forutsigbare smittebølgen tidligere? Da hadde den også hatt bedre grunnlag for å følge opp med kritiske spørsmål nå. Istedenfor ble det forutsigbare presentert som en uforutsett nyhet.
Et personlig valg
Sentrale medier må slutte å moralisere over personlige medisinske valg, for vaksinering er frivillig i Norge, og vaksineoppslutningen er større enn myndighetene regnet med. På forsommeren snakket flere helsetopper om at den høye vaksinedekningen ville gi oss flokkimmunitet like over sommeren, men dette skjedde ikke til tross for oppslutningen. Hvem blir de første til å spørre om myndighetene tok feil da de snakket om flokkimmunitet?
Grunnene til å ikke ønske vaksine kan være både medisinske og personlige. Vaksinene er hastegodkjent, og det er ukjent hvor godt og hvor lenge de virker. Vanligvis garanterer produsentene selv for ukjente bivirkninger av produktene sine, men ikke denne gangen.
Ubehagelige opplevelser i møte med helsevesenet kan også bidra til mistillit til hele systemet. I tillegg har vi fortsatt rett til å bestemme over vår egen kropp, og vi har rett til å bevege oss rundt i samfunnet. Medienes oppgave er å stille kritiske spørsmål til ytterliggående tiltak som koronapass og tvangsvaksinering – ikke omtale tiltakene som om de var normale.
Myndighetene må stilles kritiske spørsmål, og mediene må slutte å gå etter uvaksinerte. Pressen har i Vær varsom-plakaten forpliktet seg til å beskytte enkeltmennesker og grupper mot overgrep eller forsømmelser fra offentlige myndigheter (punkt 1.5), men overfor uvaksinerte har pressen selv begått overtramp istedenfor å beskytte."
Les mer her